Ultrapixel, jó ez nekünk?
A HTC a One megjelenése kapcsán teljesen újragondolta azt, hogy mitől jó egy okostelefon kamerája. Ahogy a fényképezőgépek, úgy az efféle hordozható készülékek piacán is évek óta dúl a magyarul csak megapixelháborúként emlegetett jelenség, melynek lényege röviden az, hogy a gyártók az érzékelők felbontásának növelésén fáradoznak, ami nem feltétlenül jelent egyet a képminőség javulásával. A dolog valahol érthető, hiszen a fényképezésben kevésbé jártas felhasználók számára a felbontás a legkönnyebben emészthető faktor, ami alapján egy eszközt el tud helyezni egy képzeletbeli skálán.
Ugyanaz a kép különféle felbontásokban (forrás: Wikipedia)
Látni kell viszont, hogy a fényképek tényleges minősége sokkal több paramétertől függ. Ezek közül az egyik legfontosabb az érzékelő, az a lapka, ami felfogja a fényt; a digitális fényképezés előtt az analóg gépekben pont ezt a funkciót látta el a film. A képérzékelőnek több paramétere van, típusa (CCD vagy CMOS), fizikai mérete és felbontása szerint is különbséget tudunk tenni az egyes lapkák között, de az áramkör dizájnja is egy kiemelt szempont. Képminőség szempontjából hasonlóan fontos paraméter a képfeldolgozó algoritmus is, hiszen ezek a lapkák a mai napig analóg szerkezetek, melyek kimenő jelét digitalizáljuk ahhoz, hogy megkapjuk azt a fotót, amit a kijelzőn meg tudunk jeleníteni. Ha nagyon általánosítani szeretnénk, akkor azt mondhatnánk, hogy azonos fizikai méret (kvázi valahány négyzetmilliméter) mellett az alacsonyabb felbontás ad jobb képminőséget, de a gyártástechnológia erősen beleszól a képletbe. Így lehetséges az, hogy a nagy fényképezőgép-gyártók azonos lapkaméret mellett is tudják úgy növelni a felbontást, hogy a minőség javuljon. Persze sok szerepe van az optikának is, ám ebben a telefonoknál hely hiányában nem várható nagy előrelépés. Egy profi fényképezőgéphez tartozó profi objektív nem azért akkora, mert a fotósok szeretnek munka közben is a karukra gyúrni, hanem azért, mert a makulátlan képminőséghez mesterien megmunkált lencsék sokaságára van szükség az objektíven belül.
Különféle felbontások mérete egymáshoz képest
Összefoglalva tehát azt lehet mondani, hogy okostelefonoknál a képminőséget az érzékelőlapka vagy a képfeldolgozó algoritmus fejlesztésével lehet jobbá tenni. A HTC One-ban debütáló Ultrapixel technológiával pont ez a baj; igazából a fene sem tudja, hogy maga a képérzékelő jó minőségű-e, csak az biztos, hogy a gyártó adott lapkaméret mellett csökkentette a felbontást. Ennek az egyetlen kézzel fogható előnye az, hogy így megnőtt az egy pixelre jutó felület mérete, melyet mikrométerben (avagy mikronban, jele: µ), pontosabban ezen mértékegység négyzetében mérünk. A mikron a méter milliomod, avagy a milliméter ezred része, tehát egy nagyon kicsi területről beszélünk, de a fényben lévő fotonok sem túl nagyok, épp ezért elméletileg sokat számít, hogy hány négyzetmikron jut egy-egy pixelre egy képérzékelő lapkán. Röviden: az Ultrapixellel elvileg jobb minőségű fotókat kéne tudnunk készíteni, mint egyébként, a nagyobb pixelméret miatt az érzékelő később telítődik a fénytől. Magyarán több fényt kaphat úgy, hogy még értelmes adatot gyárt, nem csak teljes fehérséget lát. A több adat pedig szebb színeket és kevesebb zajt eredményezhet.
Okostelefonok kameráinak tulajdonságai | ||||
---|---|---|---|---|
Benchmark | HTC One | Apple iPhone 5 | Nokia Lumia 920 | Nokia 808 PureView |
Felbontás | 4 megapixel | 8 megapixel | 8,7 megapixel | 38 megapixel (4:3-ban) 34 megapixel (16:9-ben) |
Szenzor mérete | 1/3 hüvelyk | 1/3,2 hüvelyk | 1/3,2 hüvelyk | 1/1,2 hüvelyk |
Egy pixelre jutó méret a szenzoron | 4 µm | 1,4 µm | ? | 1,4 µm |
Apertúra | f/2.0 | f/2.4 | f/2.0 | f/2.4 |
Látószög (35 mm ekv.) | 28 mm | 33 mm | 26 mm (16:9-ben) 28 mm (4:3-ban) |
26 mm (16:9-ben) 28 mm (4:3-ban) |
Képstabilizáció | optikai | digitális | optikai | ? |
A fenti táblázatban összehasonlítottuk a képalkotás szempontjából előremutató Nokia modelleket és a sokak által ismert iPhone 5-öt a HTC új zászlóshajójával. Látszik, hogy a 808 Pureview jóval nagyobb képérzékelővel rendelkezik, mint konkurensei (itt fordított arányosságról van szó, tehát 1/1,2 nagyobb, mint 1/3,2), azok között viszont nincs érdemi eltérés, a One-ban lévő szenzor egy icipicit méretesebb, mint mondjuk a Lumia 920-ban vagy az iPhone 5-ben lévő. A többieknél a felbontás követi a méretet, azaz egy pixelre 1,4 µm jut, aminél sokkal jobbnak tűnk a One nyújtotta 4 µm. Persze az is fontos, hogy a lencsén mennyi fény jut át, itt is a kisebb szám a jobb, ebben pedig jó a One a maga f/2.0-s apertúrájával. Látószög tekintetében a többség által csak simán nagylátószögként ismert 28 milliméteres értékről beszélünk, itt igazából csak az iPhone kisebb látószöge tűnik ki. Az optikai képstabilizáció megléte viszont nagyon is örvendetes, furcsa, hogy ezt a HTC kevésbé hangsúlyozza, mint magát az Ultrapixel technológiát. Nem csoda mondjuk, a megapixelháborúban meg kell magyarázni, hogy miért 4, nem pedig 14 millió képpontról van szó.
A cikk még nem ért véget, kérlek, lapozz!