Dobozos termék
Az önmagában nem túl meglepő, hogy maga a VR-szemüveg egy dobozos termék, azt viszont elsőre nem értettem, hogy a szoftvereknél mi szükség van ugyanerre a körítésre, de szerencsére elég hamar összeállt a kép. A kezdőcsomag néven futó szemüveg dobozában magát az eszközt, egy úgynevezett demókorongot, valamint a kisebb iPhone-okhoz (5, 5c, 5s, illetve vélhetően SE, bár ezt nem említik) használatos adaptert találni egy jól olvasható, az informatikához kevésbé értő szülők számára is egyértelmű instrukciókat tartalmazó leírás társaságában. A lényeg persze maga a szemüveg, amely szín- és formavilágában egyértelműen hasonlít az előző oldalon szereplő View-Master képnézegetőhöz, amely talán az utolsó generációk egyike lehetett.
A szemüveg műanyagból készült és kimondottan masszív, a mozgó alkatrészeket csavarok rögzítik, úgyhogy törés esetén valószínűleg cserélhetők a komponensek. Ezt ugyanis gyerekek fogják használni, akik valószínűleg le fogják ejteni, a szemüveg törése ilyenkor a kisebbik a lehetséges károk közül, ennél sokkal fontosabb, hogy a benne lévő okostelefon túlélje az incidenst, amire a masszív kialakításnak köszönhetően minden esélye meg is lesz. Fejpánt nincs az eszközön, tehát a használat során végig kézben kell fogni, a bal oldalán viszont van egy karpánt, ami a leejtés kockázatát csökkenti. A kényelem egy összetett kérdés, gyerekek számára ideális a kialakítás, a felnőttek fejére viszont nem az igazi, pedig a nosztalgiázó szülők valószínűleg benne vannak a célcsoportban. A szélesség egy dolog, kicsit keskeny az egész, de ezt igazából csak a szemüvegesek fogják érezni, ők meg főleg azért, mert semmilyen korrekcióra nincs lehetőség, tapasztalatunk szerint hármasnál erősebb dioptriával már nem használható szemüveg nélkül a Mattel kiegészítője, mert a közel- és távollátók nem kapnak éles képet. De talán még ennél is sokkal kellemetlenebb az orrnyeregnél kialakított rész, amely csak jelzésértékűen van borítva gumival, ráadásul nem ad helyet az ember orrának, ez kényelmetlenné teszi a viseletet, de tényleg csak a felnőttek számára.
A termék dobozán másfél tucat kompatibilis eszköz van felsorolva, a listában szerepel például a Samsung Galaxy S6 is, de nem ez a felső méretlimit, Galaxy S6 edge plus-szal is tökéletesen működött, bár annál sokkal nagyobb telefon valószínűleg nem fér bele. Probléma, hogy a telefon teljesen izolált, azaz nem lehet hozzáférni sem a töltőcsatlakozóhoz, sem a fülhallgató-kimenethez, tehát a hangok csak a hangszórón keresztül jöhetnek ki. Felépítését tekintve a View-Master VR-szemüveg amúgy egy Google Cardboard, egyetlen egy csúszkás gomb található rajta és természetesen kompatibilis minden Cardboard alkalmazással is, de ez visszafelé nem igaz, a View-Master alkalmazások ugyanis nem indulnak el egy akármilyen szemüvegben. A demókorong a klasszikus, képeket tartalmazó tárcsákat idézi és egyben az AR-nél (beágyazott valóság) is használatos, épp ezért a szoftverek dobozában is találni efféle korongokat, valamint egy-egy aktiválókártyát. Ez utóbbiak sima papírkártyák, amiket a kijelzőre (!) kell helyezni ahhoz, hogy aktiváljuk az adott szoftvert, amit egyébként az Android és az iOS alkalmazásboltjaiból is meg lehet venni, de nem érdemes, a dobozos változat ugyanis körülbelül 3600 forintba kerül, míg a szoftverboltban ugyanez 5200 forint, és akkor korongokat nem is kapunk. Hogy az aktiválás hogyan történik, arról elképzelésünk sincs, NFC-tagek nincsenek a papírokban, az egyik élmény kártyája nem kompatibilis a másikéval, rejtély.
Maguk a szoftverek kimondottan ízléses csomagolásban érkeznek, amelyek nagyjából akkorák, mint egy videokazetta, úgyhogy a könyvespolcon is jól mutatnak majd. Dicséretes, hogy a szemüveg dobozához hasonlóan minden magyar nyelvű, a leírások itt is jól olvashatók és egyértelműek. Szoftverenként három-három élményt kapunk, amelyek a már említett tárcsákkal indíthatók. Ezekre a szemüveget használva ránézve egy kis AR-élményt kapnak a felhasználók, magyarán a telefon kamerájának képén át látható valóságban felbukkan valamiféle tárgy a korong helyén. Az orrnyereggel együtt azonban ez talán a rendszer leggyengébb pontja, az okostelefon ugyanis egy áttetsző, de nem éppen világos plexi mögött található, aminek következtében a kamera képe sötétebb a kelleténél, ráadásul a fókuszt is könnyen el tudják veszíteni a készülékek. Viszont a modellek elég alaposan ki vannak dolgozva, az pedig, hogy kicsit bizonytalanul és lassan jelennek meg, talán még fokozza is a várakozást és az élményt.
A cikk még nem ért véget, kérlek, lapozz!